124 i 



' ' 'i 



Letydlig^t öfverskott på syra. Efter 2:ne tim- ] 

 mars förlopp tillsattes en portion kokhett va t- i 

 ten, hvarigenom det olösta upptogs, utan att ; 

 vätskaii neutraliserades, och då mera morphium I 

 tillsattes hlef detta oläst. Lösningen lemnades j 

 att alUunsta till torrhet, då en hvit pulveraktig ] 

 massa återstod, som här och der visade en fin j 

 strålig anskjutning , i synnerhet omkring kanterna i 

 af kärlet. Den iSlef i luften oförändrad; upp- i 

 löstes trögt, men fullkomligt, af vatten, och \ 

 lösningen visade reaction för syra. Till denna \ 

 lösning sattes ännu en portion morphium, hvil- • 

 ket till största delen blef olöst, oaktadt vätskan ; 

 upphettades till nära kokning. Efter återafdunst- I 

 ning qvarlemnades nu en svagt färgad gråbrun | 

 massa, som till uLseende liknade stelnadt lim: j 

 den var genomskinlig, visade intet tecken till I 

 kristallisation, hlef hård och fick sprickor i | 

 torrkning. I vatten löstes den lätt, endast med j 

 lemning af några lä flockor , och denna lösning j 

 reagerade starkt för syra. — - Orsaken till det i 

 olika utseende, som residuum hade efter första] 

 och andra afdunstningen, torde vara, att vid ^ 

 den förra var lösningen mera utspädd, och af- | 

 dunstningen skedde vid en svagare värmegrad | 

 än vid den sednare, hvarigenom morphium fick j 

 tillfälle att afsätta sig, innan syran ännu hun- j 

 nit den grad af concentration, eller hade en] 

 nog hög temperatur för att kunna hålla deti 

 upplöst. Att morphium efter första afdunstnin-J 

 gen var mindre intimt förenadt med syran, än i 

 efter den sednare, tyckes äfven bevisas deraf, i 

 att det första residuum var vida tröglöstare i i 

 vatten än det andra. ; 



En portion kristalliseradt morphium öfver- I 

 gjöts med destillerad ättika, och digererades] 



