126 



aftvättades viil med vatten , hvarefter den sedan 

 digererades med kall sprit af o,85 e. v. och af- 

 tvättades dermed till dess det genomgående var 

 färglöst. Jag märkte då att spriten, som sist 

 passerat genom fdtrum, oaktadt den icke inne- 

 höll något upplöst, likväl reagerade starkt alka- 

 liskt, och då ett med saltsyra fugtadt glasrör, 

 som i öppna luften icke gaf någon rök, närma- 

 des den, uppkom en hvit rök omkring röret, 

 som tydligt visade närvaro af fri ammoniak. 

 Jag försökte att igenom en förnyad digestion 

 och längre fortsatt utt vattning borttaga den fria 

 ammoniaken, hvilket likväl icke lyckades. Ma- 

 gnesian väl uttorkad vid lindrig värme, hade en 

 jemn grågul färg, och visade ingen sådan ut- 

 blandning, som af ett ulfäldt växt-ämne. Den 

 utkokades i fyra särskilta omgångar med ren al- 

 kohol , som för hvarje gång kokhet afsilades ; 

 men afsatte intet olösligt efter afsvalningen. 

 Denna lösning, som icke visade någon alkalisk 

 reaction, hade en vacker grön färg och efter 

 alkoholns afdrifning, återstod ett grönaktigt ex- 

 trakt, som icke visade något tecken till kristal- 

 lisation. Detta extrakt, som icke utgjorde mera 

 än i gr., öfvergöts med destillerad ättika , hvar- 

 af det med lätthet upptogs och qvarlemnade 

 endast några mörka flockor olösta. Lösningen 

 hade en bitter smak som morphium, och visade 

 ingen narcotisk verkan. 



Den kalla spriten hvarmed magnesian först 

 blifvit uttvättad, hade en skön mörkgrön färg, 

 och visade tydlig alkalisk reaction, Afdunstad 

 återstod ett hårdt, skört och glänsande ämne, 

 af mörkgrön färg, som med lätthet upptogs af 

 sprit, men denna lösning reagerade icke mera 

 alkaliskt. Af syror upptogs det utan att kunna 



