139 



reagerade vätskan stackare alkaliskt, och då ett 

 med saltsyra fugtadt glasrör närmades den, 

 röjdes eli ganska tydlig utveckling af ammoniak. 

 Det morpliium som erhölls genom magnesians 

 utk ökning, reagerade alkaliskt och var temligeii 

 rent, men kunde icke neutralisera syror. 



Af dessa försök finner man således, att, ge- 

 nom digestion med magnesia, kan man icke er- 

 hålla något renare, eller starkare alkaliserande 

 morpliium än vanligt, och att vid denna he- 

 liandling utvecklas ammoniak, som till en stor 

 del tycktes vara orsaken till morphii alkaliska 

 reaction. 



3:o Då den här iakttagne utvecklingen af 

 ammoniak möjligtvis kunde härröra deraf, att 

 opium innehöll något ammoniak-salt, som af 

 magnesian sönderdelades, så anställdes till ut- 

 rönande häraf följande försökt 



En stark upplösning af opium i vatten för- 

 sattes med caustik kali-lut^ så att den förut sura 

 lösningen visade ett litet öfverskott af alkali. 

 Härvid uppkom en ymnig fällning af morphi» 

 um , men icke den minsta utveckling af ammo- 

 niak kunde dervid rÖjas, förr an efter 24 tim- 

 mars förlopp , då saltsyran visade ett svagt spår 

 dertill. Vätskan afsilades från fällningen, oeh 

 förvarades ännu i 2:ne dygn, efter hvilken tid 

 några fiockor af morpliium hade afsatt sig, och 

 vätskan , som hade fått en mörkare färg , visade 

 nu äfveii en starkare utveckling af animoniäk»^-- 

 Denna ammoniak kunde således icke uppkomma 

 af något i vätskan sönderdeladt ammoniak-salt, 

 emedan den då genast hörde hafva röjt sig, 

 utan härrörde troligen deraf, att något af de 

 upplösta växtdelarna innehåller qväfve, och ött 



K. v. A. Handl. 1822, Si. I 9 



