i3f 



eller att åter nedfalla i kulan. Sedan massan 

 icke mera gaf någon fuglighet ifrån sig, och 

 kulan hlifvit upphettad till nära glödgning, ut- 

 vecklades en rök, som på de torra ställen af 

 röret tycktes lemna en hvit anlöpning, hvilken 

 likväl icke kunde hindras ifrån att hlifva af- 

 sköljd af den förut samlade vätskan. Efter slu- 

 tadt föisök befanns det i glasrÖret samlade li- 

 qvidum icke allenast neutralt, utan gaf äfven 

 en, ehuru ytterst ringa, alkalisk reaction. Rö- 

 ret utskÖJjdes noga med vatten j h vilket seder- 

 mera afdunstadt, lemnade ett i fjäderlika kri- 

 staller anskjutit salt. Då desse kristaller öfver- 

 götos med caustikt kali, utvecklades en stark 

 lukt af ammoniak, och den alkaliska lösningen 

 mättad med svafvelsyra och försatt med en 

 upplösning af salpetersyradt silfver,gaf en hvit 

 fällning af saltsyrad silfver-oxid. Kristallerna 

 voro således salmiak, som här hildat sig af salt^ 

 syran och den genom morphii förstoring pro- 

 ducerade ammoniaken. 



Då det genom dessa försök tyckes vara af- 

 gjordt, det morphium uti sin sammansättning 

 verkligen innehåller qväfve och detta ämnes 

 £genskap, att i upplöst form reagera alkaliskt, 

 utan att syror dermed kunde neutraliseras, var 

 ett så stridigt förhållande, att det på intet an- 

 nat sätt kunde förklaras, än igenom mellankom- 

 Sten af ett annat alkali; så förmodade jag att 

 den alkaliska reactionen möjligtvis kunde här- 

 röra deraf, att morphium, under vissa omstän- 

 digheter, till en del decomponerades vid upp- 

 lösning och utvecklade ammoniak. Jag tog der- 

 fÖre ett rent kristalliseradt morphium, jom jag 

 erhållit utur inhemskt opium, genom utfällning 

 med caustikt kali , och upplöste det uti kokande 



