i43 



vo i Iiufyudsaken de samma som Beckers, iiem- 

 ligeii på looo vigtsdelar af vattnet 5.478 d. fa- 

 sta ämnen, hvilka voro: 



Svafvelsyradt natron 2.43 1. 



Kolsyradt iiatron 1.345. 



Saltsyradt natron i-ipS.j 



Kolsyrad kalk . . 0.4 1 4* 



Kiseljord .... 0.086". 



Jernoxid . , . • 0.0 o4» 



5.478. 



Det anförda resultatet erhölls af Sprudelns 

 vatten. Analyserna på Neubrunns och Schloss- 

 ^^unns vatten afvika derifrån ganska obetydligt. 

 \,. Öfverensstämmelsen med Beckers resultat är 

 således ganska stor. Klaproths method var föl- 

 jande: 100 cub. tum (^29000 med. gran) afröktes 

 till dess att endast några lod återstodo, massan si- 

 lades och de afskiljda jordarterna tvättades. Det 

 i vatten lösliga mättades så noga som möjligt 

 med utspädd svafvelsyra af känd styrka. Afdea 

 åtgångna syrans vigt beräknades natronets. Dea 

 neutrala vätskan fälldes med ättiksyrad baryt, 

 Qch, sedan fällningen var afskiljd, med salpeter- 

 syrad silfveroxid. Af fällningarnes vigt beräk- 

 nades det saltsyrade natronets och det svafvel- 

 syrade natronets, sedan han från det sistnämda 

 afdragit den portion, som genom alkalits mätt- 

 iiing bildades. Vid denna method är följande 

 att anmärka: mättningen med svafvelsyra kan 

 ej göras fullt precist, vätskans utspädning hin- 

 drar reaction af ett litet Öfverskott, som vid 

 den torra massans vägning kan gÖra ett anmärk- 

 ningsvärdt fel. Sedan fälldes saltsyran ur den 

 med ättiksyra mättade vätskan med salpetersy- 

 rad silfverojiid , utan att Klaproth anför att eu 



