^49 



På det ställe der Sprudeln springer fram, har 

 man gjort, i en ringa omkrets, flera öppnin- 

 gar, h vilka gifva mer vatten an Sprudeln, men 

 som flyta i en beständig ström. En af dessa, 

 Hjgias Qvellej nyttjas lika med Sprudeln af 

 Brunnsgästerna, de andra äro öfverbyggde. 



Man visade mig den godheten att låta af- 

 täcka dessa, samt att öppna ett större utlopp 

 för vattnet, som man gjort genom sprudelskålen 

 vid flodens kant, eller rättare i flodens botten, 

 och h varmed ändamålet är att, vid ovanligt 

 starkt tillströmmande af vatten, som någon gång 

 kan inträffa, ge det ett tillräckligt aflopp, för 

 att ej gifva nya remnor åt sprudelskålen. Spru- 

 deln upphörde genast att gifva vatten, och ut- 

 blåste i dess ställe endast kolsyregas, under det 

 att vattnet framflöt genom den lägre öppningen. 

 Men till min förundran fortforo de andra att 

 gifva vatten , likväl med något förminskad mängd, 

 oagtadt ur öppningar, som voro, till det mindsta, 

 3 fot högre än öppningen i Tepeln. Denna om- 

 ständighet visar att sidogemenskapen emellan 

 dessa vatten är ganska trång, och att påträngan- 

 det af vatten frän hufvudådern, på det ställe der 

 de åtskiljas, är så starkt, relatift till canalernes 

 vidd, att den ena grenens lättare aflopp i da- 

 gen gör en obetydlig förändring i tilloppet till 

 de andra *). Afståndet emellan Sprundeln , som 

 upphörde att flyta, och den närmaste öppnin- 

 gen, som ännu fortfor, var blott ett par alnar. 



*) Endast pä detta sätt, kan man förklara de oHka liög- 

 der, vid hvilka Carlsbadervattnen frambryta , och hvil- 

 ka man bäst ser vid Bernhardsbrunn , Neubrunn och 

 Theresienhrunn, som ligga nästan rakt öfver hvar- 

 andra, och i hvilka det utströmmande vattnets tera- 

 j)eratur minskas med högden. 



