i54 ; 



kiseljord, hvilken i bränning blef hvit och väg-- i 



de o.o44 gi'- 



c) Den silade vätskan blandades med cau- ! 

 stik ammoniak', som gaf en ganska ringa gulag- : 

 tig fällning, hvilken glödgad vägde 0.004 g^» \ 

 och säg då ut som jernoxid. Då flusspatssjra i j 

 mineralriket nästan alltid har phosphorsyra till j 

 följeslagare, så försökte jag den erhållna jern- < 

 oxiden för blåsrör och erhöll dervid en smält re- 4 

 gulus af phosphorbundet jern. Vi skola längre Å 

 ned finna att denna jernoxid dessutom innehål- j 

 lit kiseljord, lerjord och raanganoxid. J 



d) Den med ammoniak fällda vätskan blan- I 

 dades med oxalsyrad ammoniak, så länge nå- i 

 gon fällning uppkom. Den oxalsjrade kalken j 

 glödgades, fugtades sedan med kolsyrad ammo- 1 

 niak och upphettades åter till börjande glödg- 1 

 ning, hvarefter den gaf o.igS gr. kolsyrad kalk- I 

 jord. Denna upplöstes i salpetersyra, lösningen \ 

 afröktes till torrhet och saltet upplöstes i alko- i 

 hol af 0.793 e. v. Denne lemiiade olöst ett :; 

 mörkbrunt ämne, som väl uttväLtades med al- ] 

 kohol. Vatten utdrog ur detta bruna ämne det i 

 mesta och lösningen fälldes af oxalsyrad ammo- ' 

 niak. Fälhiiugen gaf efter bränning kolsyrad ^ 

 strontianjord , men både för ringa att vägas och | 

 att med säkerhet igenkännas för strontianjord, ; 

 om det icke på annat sätt lyckats att erhålla 1 

 den i större mängd. Det af vatten olösta var i 

 manganoxid, men äfvenledes för ringa att med | 

 någon säkerhet kunna vägas, I 



e) Den med oxalsyrad ammoniak fällda vät- . 

 skan afdunstades till torr saltmassa och saltet ; 

 sönderdelades i bränning, hvarefter återstod en 

 hvit jord, som vägde o.o54 gr. Vatten upplö- 

 ste derur o.oo5 gr. af ett kolsyradt alkali, som 



