1 56 



gen, öfvérgöjt den i en platinadegel med coii- 

 centrerad svafvelsyra och betäckte degeln med 

 ett vaxadt glas, hvari figurer voro ritade. Du 

 glaset efter en half timas förlopp aftogs ocli 

 rengjordes, fanns det etsadt, så som af flnsspats- 

 syra, hvaraf luften i degeln luktade då glaset 

 aftogs. 



Jag försökte länge förgäfves att omedelLar- 

 ligen framleta flusspatssyra i återstoder efter vatt- 

 nets inkokning och serdeles i den fällning, som 

 med ammoniak erhålles af de i salpetersyra el- 

 ler saltsyra upplösta jordarterna, hvilken jag 

 efter tvättning och glÖdgning behandlade med 

 svafvelsyra. Men vid analysen af vattnets åter- 

 stod är kiscljord, i ett serdeles lösligt tillstånd, 

 närvarande och man erhåller alltid fluosisilica- 

 ter, så rika på kiseljord, att flusspatssyran med 

 kiseljorden bortgår i glödgning. Deremot då 

 den oglödgade fällningen sönderdelades med 

 svafvelsyra och den öfvergående gasen upphäm- 

 tades i en lösning af kolsyradt natron, erhöll 

 jag tydligt både kiseljord afskiljd i natronet och 

 flusspatssyra, som, efter vanlig behandling, kun- 

 de der ur utfällas med ett kalksalt; men vigten 

 deraf var alldeles för liten, för att af de qvan- 

 titeter vatten, som stodo till min disposition, 

 kunna närmare bestämmas. Jag måste således 

 taga min tillflykt till sprudelsten, om hvilken 

 jag har anledning att förmoda, att den innehål- 

 ler kolsyrad och flusspatsyrad kalk i samma 

 relativa (jvantiteter, som sjelfva vattnet, heldst, 

 såsom vi längre ned skole se, båda befinna sig 

 deri upplöste af kolsyregas, och måste således, 

 vid det gemensamma lösningsmedlets förlust, 

 tillsamman utfalla. 



