167 



Ehuru ingen omständighet gaf anledning 

 att förmoda lithion i vattnet, vore dess närva- 

 ro dock möjlig. Jag försatte derlöre en portion 

 af de blandade salterna med basisk phosphorsyrad 

 ammoniak, men de grumlades icke och gåfvo 

 under afdunstning ingen fällning. I ett motprof 

 blandades dessa salter med lithion. Då erhölls 

 under afdunstning ett kristallmjöl, som blef till * 

 större delen olöst, då de öfriga salterna åter- 

 upptogos af vattnen. Var det salt, som pröf- 

 vades, ej förut upphettadt till sraältiiing, så . 

 gaf det alltid en liten fällning med phosphorsy- 

 rad ammoniak, liknande phosphorsyradt lithion; 

 men då jag försökte den för blåsrör med ko- 

 boltsolution, smälte den till en hlekrÖd perla, 

 och dä den behandlades på kol med kolsyradt 

 natron, insögs detta af kolet och lemnade en 

 jord q var utanpå. Phosphorsyradt lithion smäl- 

 ter med koboltsolution till en blå perla och går 

 med det kolsyrade natronet in i kolet. Denna 

 fällning härrörde således af den alkaliska vät- 

 skans hinterhalt af kolsyrad talkjord. Då jag 

 gjorde samma prof med den vid saltkokningen 

 i Carlsbad öfverblifvande moderluten, feck jag 

 en annan fällning med phosphorsyra ; denna fäll- 

 ning blef i luften smutsigt gråbrun och be- 

 fanns vara en blandning af phosphorsyrad man- 

 gan och phosphorsyrad kalk, utan all inbland- 

 ning af talkjord. 



Då flusspatssyra och phosphorsyra finnas 

 ibland vattnets, efter afdunstning olösliga, be- 

 ståndsdelar, var det skäl att söka dem äfven 

 bland de lösliga. Jag mättade derlore alkalit 

 deri med ättiksyra, bortjagade kolsyran genom 

 kokning och tillsatte sedan kalkvatten i stort 



