t68 



öfverskott, men vätskan heliöU sig, af ven efter 

 förlopp af veckor, fullkomligt klar. 



Det återstår ännu att säga några ord om 

 det sätt, hvarpå desse i vattnet funne ämnen 

 varit sig emellan förenade. Murra.y väckte upp- 

 märksamheten derpå, att analysen af mineral- 

 vatten ofta uppger de i vattnet innehållne äm- 

 nena sammanparade i ett helt annat förhållan- 

 de än i vattnet. Detta är ganska sannt, men 

 MuRRAY Öfverdref skillnaden emellan analysens 

 resultat och det verkliga förhållandet. Berthol- 

 LETs undersökningar, om verkan af den chemi- 

 ska massan i förening med frändskapsgraden , 

 hade redan långt förut afgjort denna fråga. Det 

 är klart, att, om man i samma vatten upplöser 

 flera salter, äfven sådana, som efter den antag- 

 na frändskapsordningen ej sönderdela h varan- 

 dra, så sker likväl en sÖnderdelning på ett så- 

 dant sätt , att livar och en syra förenar sig med 

 något af livar och en hasis, och att således för- 

 eningar emellan alla närvarande kroppar upp- 

 komma. Blandar man caustikt natron med svaf- 

 velsyradt kali, så uppkommer en viss portion 

 svafveisyradt natron och syran delas af baser- 

 na, så att de fria portionerna jemt motväga 

 livarandra. Men om natronet förut var före- 

 nadt med saltsjn-a, så hlir sÖnderdelningen än- 

 nu större, emedan en del af saltsyran då tillika 

 förenar sig med kali. Man har i vätskan blan- 

 dat två salter , men deraf uppkomma 4 > så län- 

 ge de äro upplöste; afdunstas vätskan sä får 

 man de två åter, på grunder dem Berthollet 

 så förträffligt utredt. 



Frågar man[: Huru mycket innehöll lösnin- 

 gen af hvart och ett af de 4 salterna? så må- 

 ste vi|, äfven sedan den relativa qvantiteten af 



