1^5 



carboiiaternas kolsyra, då det framkommer i 

 dagen. 



Vid detta tillfälle inträffa förhållanden, på 

 hvilka man, vid bestämmande af gasers löslig- 

 liet i vatten^ icke gifvit akt, emedan de, vid lä- 

 gre temperaturer äro af föga inflytande. Vatt- 

 net liar nemligen sjelft en bestämd tension, för 

 livar temperatm' och pression, och den gas som 

 står ofver vattnets yta, innehåller alltid en in- 

 blandning af vattenångor, hvilka vid detta tillfäl- 

 le verka såsom hvar och en annan gas. Om 

 en blandning af kolsyregas och vattengas står öf- 

 ver ytan af vatten, så måste vattnets mellan- 

 rum inrymma portioner af denna gasblandning , 

 det är, både af kolsyregas och vattengas. Hvad 

 således vatten, vid en gifven temperatur och 

 pression , upptager af en ren gas , t. ex. kolsyre- 

 gas, är producten af hvad som fordras för att, 

 vid denna temperatur och pression, hälla jem- 

 vigt emellan kolsyregas och vattengas, så väl 

 inom, som ofvanpå vätskan. Hvar och en ren gas, 

 som kommer i beröring med vatten, blir genast 

 en blandad gas, genom vattnets afdunstning deri, 

 och vattengasens förhållande till den beständi- 

 ga gasen stiger med temperaturen. Om detta 

 icke förliölle sig så, så skulle man genom kok- 

 ning ej kunna ur vatten utdrifva mer gas, äu 

 livad som gasen af hettan vinner i volum mera 

 än vattnet; men kokningen utdrifver alltsam- 

 man af gasen, på alldeles samma sätt, som en 

 gas, länge i en ström förd genom ett vatten 

 som håller en annan gas, slutligen utdrifver 

 denne och insätter sig i dess ställe; äfven så ut- 

 drifves en gas af kokningen ända till dess att 

 vattnets mellanrum innehålla endast vattengas. 

 Men vattnets capacitet för sin egen gas är alU? 



