i8i 



Den pröfvades, i anledning af dess utseende, 

 på en halt af talkjord, men fanns derifrån fri. 

 5. En egen art sprudelstcn bildas omkring 

 den öppning på sprudelskålen, der jag förut 

 nämnt att gasen till mina försök uppsamlades. 

 Just på det ställe, der vattnet af denna lilla 

 naturliga vattenkonst beständigt nedfaller, och 

 der det på en gång är iitsatt för oxidation och 

 afdunstning, hade l3ildat sig en handsbred fläck, 

 med en glänsande svart yta. Jag aflossade den 

 öfre svarta skorpan, som hade en half linies 

 tjocklek, visade ett tätt brott och hade der röd- 

 brun färg. Blott den öfre, glatta 3'^tan var svart. 

 Oagladt dess rödbruna färg innehåller den en 

 betydlig portion jernoxidul, så att dess lösning 

 i saltsyra fälles af ammoniak med svart färg. 

 Den upplöstes derföre i kungsvatten. Lösnin- 

 gen gelatinerade under afdunstning. Behandlad 

 på förut beskrifna sätt, gaf den, af 2 gr. spru- 

 delstcn, 0.079 gr. kiseljord, af en lika mörk färg 

 som ur vattnet, men den blefhvit genom brän- 

 ning. Ammoniak fällde ur upplösningen 0.567 

 gr. som med svafvelsyra icke gaf minsta tecken 

 till flusspatssyrehalt. Lösningen i svafvelsyra, 

 Öfvermättad med caustikt kali, och fällningen 

 kokad dermed, gaf åt kalit 0.012 gr. basisk 

 phosphorsyrad lerjord, samt en qvantitet phos- 

 phorsyra, som, efter lerjordens utfällande, af- 

 skiljdes med kalkvatten och bildade o.o3 gr. 

 phosphorsyrad kalk, svarande emot 0.0147 gr. 

 phosphorsyra. Jernoxiden upplöst och sedan 

 fälld med blodlut, lemnade en vätska, som icke 

 mera grumlades af caustik ammoniak. — Kaik- 

 jorden utfälldes ur lösningen i kungsvatten med 

 oxalsyrad ammoniak, hvarefter basisk phosphorsy- 

 rad ammoniak icke grumlade vätskan det miudsta. 



