iq6 i 



klara det slöseri naturen här pä ett enda år gÖr ] 

 med svafvelsyiadt och kolsyradt natron *^. ■ 



Det har synts mig ganska sannolikt, att var- | 

 men och de upplösta ämnenas Leskaffenhet , stå ■ 

 med hvarandra i ett sådant sammanhang att for- i 

 klaringen af vattnets uppvärmning ej kan skil. \ 

 jas från gissningen om heståndsdelarnes härkomst, j 



Becher *'''^ antager att ett koksaltshaltigt j 

 vatten flyter Öfver ett lager af svafvelkis , som \ 

 råkat i brand, och livars svafvelsyra sönderde- | 

 jar koksaltet till glaubersalt. Han stödjer sin i 

 gissning på den omständigheten att, vid en ut- \ 

 sprängning som gjordes i berget, just der Miihl- ] 

 brunn framkommer, fann man graniten afbru- ; 

 ten af ett mäktigt lager af så kallad hornsten, | 

 hvari svafvelkis i myckenhet förekom. Man an- , 

 ser såsom ganska troligt, att det heta vattnets i 

 hufvudåder sätter ut från graniten just i fog- 1 

 ningen mellan båda lagren, och der utgjuter sig i 

 i den stenomklädda bassin, sprudelketteln, som : 

 vi förut omtalat. Men, utom att svafvelkis in- ; 

 galunda hÖrer till de mineralier som lätt forän- i 

 dras och som således lätt tändas , så skulle , ifall 

 Beckers gissning vore antaglig, producten blif, ; 

 va ett surt jernhaltigt vatten, dä det deremot i 

 är alkaliskt, föga eller icke jernhaltigt. Den art i 

 svafvelkis, som lätt tändes är ett ganska säll- | 

 samt mineral och jag vet ej att något lag af \ 

 brinnande svafvelkis på något ställe är kändt, i 



*} Klapbotu (Beyträge &c. I. B. p. 352) beräknar det till 

 746,884 skålpund kolsyradt natron samt i,i32,9i3 

 skålpund Glaubersalt, i kristalliseradt tillstånd, hvil- 

 ka man hvart år låter gå med vattnet förlorade , oak- 

 tad t vattnets naturliga värme skulle så betydligt un- 

 derlijelpa dess concentrering genom gradering. 



**) På anf. ställe p. 204. 



