198 



dan äro således svafvelkis ^ stenkol, kalksten 

 och saltvatten (^salzsole) de rå-ämnen, hvaraf 

 naturen hetjenar sig till bildningen af detta var- 

 ma vatten." 



v. BucH liar mot Klaproths gissning invändt 

 att, om den också skulle kunna hemta något 

 stöd af de talrikcT ytliga jordbränder, hvaraf lem- 

 ningar finnas så ömnigt i det nordvestra Böh- 

 men, till och med ganska nära CarlsLad, så har 

 man å en annan sida ej förmärkt den sättning 

 af det ofvanliggande, som, vid jordbränder på 

 djupet, är en nödvändig följd af det brännba- 

 ra lagrets förstöring, hvadan således det vigti- 

 gaste stödet för denna mening alldeles saknas. 

 En brinnande stenkolsflöts måste dessutom haf- 

 va ett utlopp för producterna af förbränningen. 

 Sådana finnas öfverallt der stenkolsflötser brin- 

 na. En het luft utströmar genom de öfre jord- 

 lagrens remnor, och afsätter på de kalla krop- 

 par, den på jordytan råkar, saltsyrad och svaf- 

 velsyrad ammoniak, svafvel m. fl. ämnen, un- 

 der det kolsyran sprides i atmospheren. Ingen 

 ting sådant märkes i trakten kring Carlsbad. 

 Vattnet innehåller inga ammoniaksalter och är 

 så fritt från främmande brännbara ämnen att, 

 ora det torra hvita saltet och jorden, som efter 

 afdunstning återstå, uppglödgas i retort så mörk- 

 na de högst obetydligt. Förbränningen af sten- 

 kolslager kan räcka länge, men ett eller annat 

 århundrade gÖr dock slut derpå. Carlsbader- 

 yattnets värme är af ett vida äldre datum, äa 

 dess första upptäckande, som säges hafva skett 

 år 1 358, under ett jaglpartie, anstäldt af Kejsar 

 Carl IV. Till stöd för dess höga ålder, be- 

 höfver jag ej erinra mer än den omständigheten, 

 att sprudelkettelns, af sprudelsten bestående tak. 



