4- 100° måste vara betydligt aflägsen, ty t. ex, 

 i Montdoie, der de ända till 1819 nyttjade ba- 

 den voro anlaggde i Julius CjEsars tid, badade 

 man i en ström af källans vatten, som flöt ge-* 

 nom de af sten byggda badkaren; men vattnets 

 temperatur är nu + /\3° Centigr. och således 

 det mesta kroppen möjligen förmår att fördra* 

 ga. Vattnet kan således icke för snart 2000 

 år sedan bafva varit betydligt varmare , emedan 

 man då ej kunnat begagna sig deraf utan ser- 

 skilta afkylningsanstalter. Om ett sådant vatten 

 afsvahiar J^ grad på bvart sekel, så blir väl 

 afsvalningen svår att upptäcka, men den är icke 

 dess mindre reel, och skall slutligen medföra 

 vattnets fullkomliga afkylning till ställets medel- 

 temperatur. 



Vore alla dessa phenomen, och särdeles vär« 

 met, föraidedda af en underjordisk chemisk 

 process, som påstår, så borde man vänta betyd- 

 liga förändringar deri, allt efter som verknin- 

 garna deraf bereda tillfälliga förstärkningar i 

 denna process, likasom vi se att det händer hos 

 alla ännu activa volcanei'» 



Åtskilliga Tyska författare tala om Torf* 

 moor-Säuer/inge j d. ä. om starkt kolsyrehaltiga 

 vatten, hviikas kolsyregaslialt skulle härröra från 

 det lager af en g^qm torfart, hvari dessa källor 

 frambryta, och ur hvilkets fugtiga bädd sto- 

 ra qvantiteter af kolsyregas utvecklas* För så- 

 dana har man ansett vattnen vid Marieiibad och 

 Francisbrunnen vid Eger. Jag tillstår att, då 

 man, på förra stället, ser badkällorna, öppnade 

 i ett lager af torf , med kokning utstöta kolsyregas 

 blandad med litet svafvelbunden vätgas, och i 

 torfmassan, som uppgräfves för göttjebadens 



K. v. A. Handl. 1822. St. 11. l4 



