22& 



Jordarterna löstes i saltsyra och afröktes 

 till torrhet dermed. Visade icke anfrätning af 

 glaset. Vid återupplÖsning lemiiades en grå ki- 

 seljord, som brändes hvit och vägde 0.449 S^* 



Ammoniak gaf en fällning som glödgad väg- 

 de 0.2 33 gr. och sönderdelades i jernoxid, af- 

 skiljd med hernstenssyradt alkali, 0.200, man- 

 ganoxid 0.02 [ , samt phosphorsyrad lerjord , smit- 

 tad af mangan 0.0 1. Kalit hvarmed lerjords- 

 saltet utdiogs, gaf, efter dettas afskiljande, en 

 ringa fällning af phosphorsyrad kalk, då kalk- 

 vatten tillsattes, till bevis att detta vatten hållit an- 

 dra phosphorsyrade salter,än lerjordssaltet, men 

 fällningens ringhet gjorde att den ej upptogs till 

 vägning. 



Den med ammoniak fällda lösningen gaf 

 med oxalsyrad ammoniak 1.46 gr. kolsyrad kalk, 

 hvarur erhölls 0.002 gr. kolsyrad strontianjord 

 och o.ooS gr. manganoxid. Kalkhalten blir så- 

 ledes endast 1-453. 



Den återstående lösningen afrökt och glöd- 

 gad, h varvid slutligen ett litet stycke kolsyrad 

 ammoniak inlades i degeln, till saltsyrans full- 

 komliga afskiljande, lemnade 0.35 gr., af hvilka 

 vatten utdrog 0.021 gr. af ett i cuber kristalli- 

 serande salt, som med platinasalt gaf 0.0 1 5 salt- 

 syrad kali-platina, svarande emot 0.002^ kali. 

 Det öfriga var saltsyradt natron. Närvaron af 

 alkali här, härrÖrer, såsom jag vid Carlsbader- 

 vattnet anfört, från bildningen af ett olösligt si- 

 licat under afdunstningen; att ^ö//deri innehölls 

 bevisar ytterligare, att alla baserna dela sig 

 emellan syrorna, och att således vattnet inne- 

 hållit äfven kolsyradt kali, ehuru jag, på grun- 

 der, dem jag ofvanföre tillkännagifvit, ej vid 



K. y. A. Ilandl. 1S22. Se. IT. i^ 



