288 ' ' 



höra den råtta C. parviflora, utmärka de sig 

 likväl genom en mera rak ocli mindre grenig 

 örtstam samt mer än dubLelt smalare, alldeles 

 jemnbreda helbrädtlade småblad. — Af det frå- 

 goteoken Persoon sätter vid Citationen af Gme- 

 i.in's figur skulle man kunna hafva någon anled- 

 ning förmoda, att D:r Persoon snarare sett 

 exemplar tagna i Frankrike, hvilka närmare lik- 

 nade de bland Bergianske Samlingarne förvara- 

 de, än figuren i Fl. Sib. 3. tab. 64, med hvil- 

 ken den Card. parviflora, som finnes i Sverige 

 till alla delar öfverensstämmer. — Jag har äf- 

 ven sjelf på Åkerö observerat, att oagttadt den 

 vanligen på våtare ställen har bredare nästan 

 lancettlika eller rättast omvändt aflånga små- 

 blad, blifva de på torrare ställen mera jemn- 

 breda. — Månne icke detta förhållande kan va- 

 ra orsaken till den olikhet man upptäcker i 

 Auctorernas beskrifningar och den förvillelse, 

 som, af sådan anledning, ofta i anseende till 

 ifrågavarande märkvärdiga Species, uppkom- 

 mit? — 



Af denna så ganska sparsamt förekomman- 

 de växt har väl ännu ingen nytta kunnat utrö- 

 nas; men af en behagelig skärpa i smaken, lik 

 den af Lepidium sativum, skulle man kunna för- 

 moda dess gagn såsom Sallats-ört i händelse den 

 blefve i Trädgården odlad. 



Den bifogade figuren föreställer a) ett ört- 

 stånd med blommor och skidor i naturlig storlek, 



