35; 



drägten var ännu mera besvärad. Underlifvet 

 var något uppdrifvet. Låren mycket magra, 

 nates insjunkna och huden slapp. Fötterna vo- 

 ro något svulhia. Pulsen var nu långsammare, 

 svag och låg. Barnet var mera tyst, och ofta 

 uti ett soporöst tillstånd. Det ville helst ligga 

 på rygg, och tystnade då det lades ner uti vag- 

 gan. Barnet besvärades af en tillkommen flyt- 

 ning utur näsan samt af diarrhe, och afmagra- 

 de dageligen. 



De sista nätterna af barnets lefnad voro 

 mycket oroliga. Det skrek mycket och afled un- 

 der convulsiva ryckningar d. i6 Juli. 



■i- 



Liköppning- 



Hufvudet var något stort; cranium infil tre- 

 radt af blod och blåaktigt; os occipitis mera 

 tunt än os frontis. 



Hjernan var uti ett friskt tillstånd, och in- 

 tet vatten utgjutet imellan hjernan och dess be- 

 klädningar. Uti ventriculi laterales cerebri vo- 

 ro blott några droppar serum. Omkring lilla 

 hjernan var intet vatten utgjutet; men ådrorna 

 uti hufvudet voro mycket blodstinna. Intet vat- 

 ten fanns vid foramen magnum ossis occipitis. 

 Häraf ses att sjukdomen förekommer, utan att 

 vara uti förening med Hydrocephalus Internus, 

 och således utgör en serskild sjukdoms-art, ehuru 

 he^ge äfven kunna sammanträffa på en gång uti 

 ett och samma subject. När ryggraden mejsla- 

 des upp , befunnos vertebrerna förbenade ; rygg- 

 mergen stor, likasom uppdrifven och ljusblå ; de 

 fina ådrorna mycket uppfyllde af blod, liknan- 

 de fina ådrorna eller hårrören, som synes på 

 Albuginea, när ögat är inflammeradt. Ett tjockt 



