3G5 



ruskade då pa liufvudet till dess det fått äta 

 sig väl mätt; tuggade nästan beständigt. När 

 det sattes, lunkade det fram och åter med 

 kroppen , och lutade sig imellanåt vanligen fram- 

 åt under det hufvudet stundom drogs hakat. 



Anmärkningsvärdt var, att barnet sällan yt- 

 trade den illska, som vanligen åtföljer denna 

 sjukdom. Kanske plågade sjukdomen ännu ej 

 så mycket emedan den var uti sitt första sta- 

 dium. Men när det blef ondt eller vresigt, 

 började det att flåsa tungt, skrek imellanåt, blå- 

 ste och smäide med läpparna, bet ihop käkar- 

 na, och kastade hufvudet åt alla sidor. 



D. 20 April. En hackhosta infann sig imel- 

 lanåt, och andedrägten skedde med ett stånkan- 

 de läte, derjemte fortfor barnet, att hålla tun- 

 gan utur munnen. Det harklade, som om det 

 varit mycket slem uti luftröret, men ingen upp- 

 hostning följde. 



Exoneratio alvi skedde nu under starka 

 krystningar och stånkande med kramprörelser 

 uti underlifvets musklar och uti benen. Excre- 

 menterna voro uti lika förhållande ymnige, som 

 matlusten var stark, meu ingen osmält mat 

 geck bort, som i början var händelsen. 



Barnet tycktes tilltaga uti fettma under 

 sjukdomens fortgång, ehuru nya plågor tillkom- 

 mo. Det begynte, att ofta sträcka ut kroppen, 

 drog derunder hufvudet mycket tillbaka, och 

 blef styft i alla lemmar. Mot slutet af sjukdo- 

 men infunno sig dessa sträckningar oftare, och 

 voro mycket besvärande. 



D. ^5 April. Emot nätterna ökades het- 

 tan och feberrörelserna förmärktes tydligare, 

 hvarefter stark svett bröt ut öfver hela krop- 

 pen, så att linne och lakan blefvo alldeles 



