378 



livaraf den ena delen lider mera än den andra 

 uti sina functioner» 



Uti Hjdrorrachis hvila alla begär, utom 

 det efter mat och drick. Själen är lugn, och 

 nästan känslolös. Matlusten och törsten äro 

 starka och jemna, nästan till omättlighet; se- 

 och excretioner jemna och ymniga ; sömnen 

 lugn och djup, då den ej stores af hunger eller 

 törst. I Atrophia deremot är en ökad känslig- 

 het för plågor, flera lidelser och hegär; mat- 

 lusten ojemn , stundom en stark hunger och 

 stundom afsmak för mat. Törsten vanligen myc- 

 ket stark; evacuationes alvinae ojemna, än tun- 

 na och ymniga, än förstoppning. Sömnen oro- 

 lig, ej vederq vickande. 



Uti Hydrorrachis är pulsen låg, supprirae- 

 rad, långsam efter en föregående inflammato- 

 risk feber, med hög, full, hastig och stundom 

 hård puls. Uti Atrophia är febern hectisk med 

 låg, svag, ojemn och krypande puls. Hydror- 

 rachis har en kortare decursus, fortgår jemt och 

 lemnar intet stilleständ. Ett soporöst tillstånd 

 föregår döden, som kommer hastigt. Atrophia 

 kan fortfara mycket länge, och tyckes, såsom 

 den stundom medgaf någon förbättring. Döden 

 kommer långsamt med största aftyning uti kraf- 

 ter och afmagring, så att ofta endast skinn och 

 ben återstå. 



Spina bifida , ofta Hydrorrachitis kallad, 

 skiljer sig från den Hydrorrachis, hvarom här 

 är frågan, isynnerhet derigenom : Att Spina bi- 

 fida är medfödd, och danas uti moderlifvet, 

 men Hydrorrachis yttrar sig icke förrän uti an- 

 dra året, och der vid synes ingen yttre miss- 

 bildning. Icke en gång, då sjukdomen nått sin 

 höjd, kan nägou utvidgning eller defect utaf 



