4i^ 



papper, tog den eld och Llef allmiint glödan- 

 de , samt lemnade uransyrad Llj-oxid till 

 återstod. 



Detta besynnerliga fenomen, som naturligt- 

 vis uppkom genom det uranbundna blyets ba- 

 stiga syrsättning, var så mycket mera oväntadt, 

 som dessa metaller livar för sig icke lida någon 

 förändring vid luftens vanliga temperatur ; det 

 måtte således hafva uppstått en electro-chemisk 

 process dem emellan, b vilken determinerat för- 

 bränningen. Emedlertid kunde intet pålitligt 

 utslag rörande den uransyrade bly-oxidens syr- 

 halt på detta sätt vinnas. Försöket omgjordes 

 derföre med den förändring, att vattnet upp- 

 samlades i ett med apparaten lufttätt förenadt 

 förlag, fylldt med smält saltsyrad kalk, ocb 

 hvilket förut var satt i jemnvigt på vågen. 



Af 2.3 gr. glödgad uransyrad bly-oxid er- 

 hölls på detta vis 0.164 gr. vatten, svarande 

 emot 0.1459 syre *). 



0*628 gr. uransyrad bly-oxid af samma 

 beredning upplöstes i salpetersyra. Lösningen 

 försattes med svafvelsyra i tillräcklig mängd för 

 bly-oxidens mättning, och afdunstades till nära 

 torrhet. Jag har fuiniit det nödigt att först upp- 

 lösa det uransyrade blyet i salpetersyran , ty om 

 det directe decomponeras med svafvelsyra, är 

 det icke möjeligt att få bly-vitriolen fullt uran- 

 fri och hvit. Massan extraherades slutligen med 

 alkohol, som upplöste svafvelsyrad uran-oxid 

 med lemning af bly-vitriol, hvilken uppsamlad 

 på 



*) Vattnets syrelialt är antagen till 88.94 efter Be»- 

 tBLii och DuLONCis försÖk, 



