428 , 



hvars midt var utblåst en kula , uti hvilken det 

 till reductionen använda ämnet inlades. Vätga- 

 sen Lereddes af zink och utspädd svafvelsyra, 

 samt torrkadas öfver smält saltsjrad kalk innan 

 den inträdde i apparaten. Vid de tillfällen då 

 svafvelbunden vätgas nyttjades, befriades den 

 på samma vis från medföljande fugtighet. 



Reduction af svafvelsjrad man^anoxiäul 

 med "Väteas. 



I den njssnämde lilla apparaten inlades en 

 portion ren svafv^elsyrad manganoxidul, hvil- 

 ken, förut befriad från sitt vatten, ännu ytter- 

 ligare upphettades i apparaten, tills den icke 

 innehöll minsta fugtighet. Sedan vätgasutveck- 

 lingen kommit i gång , och all atmosferisk luft 

 var utdrifven, upphettades saltet öfver en ar- 

 gandisk spiri tuslampa. Innan massan blef svagt 

 glödande undergick den ingen förändring, men 

 vid denna temperatur började saltet att mörk- 

 na, h varvid svafvelsyrlighetsgas och vatten bort- 

 gingo i mängd. JNär detta upphört och endast 

 torr vätgas utströmmade, ansågs reductionen full- 

 ändad, och apparaten feck svalna, medan den 

 ännu var fylld af vätgas. Producteu af detta 

 försök var et ljusgrönt pulver; det löstes i salt- 

 syra med utveckling af svafvelbunden vätgas, 

 och lösningen blef endast svagt black af baryt- 

 solntion. Saltet var således fullt sÖnderdeladt. 

 I. 434 gr. s val velsyrad manganoxidul hade härvid 

 förlorat i vigt 0.697 §^^'* killer 4^*97 procent. 

 I ett följande försök utföll vigtförlusten på 0.553 

 gr. af saltet med 0.268, eller i 100 delar 47'5^> 

 och tredje gången förlorade 2.ic)5 gr. salt i.o34 

 eller !\'].io procent. Efter dessa trezme sam- 



