manstämmande försök hade loo delar svafvel- 

 sjrad manganoxidul i medeltal förlorat 47'^2. 

 Det hlef nu fråga att få veta den er- 

 hållna kroppens sammansättning. Samma svaf- 

 velhalt som det inlaggda saltet (^MnS^) kunde 

 den icke innehålla, i anseende till den borrt- 

 gångna svafvelsyrligheten. Icke eller kunde den 

 vara mangan förenad med en atom svafvel (^Mn S) 

 ty i sådant fall skulle vigtförlusten på loo de- 

 lar salt hafva utgjort 52.32, som är vida mer än 

 hvad försöket gifvit. Det fÖU mig då in, att jag 

 möjligtvis kunnat erhålla en kropp, som var analog 

 med Crocus antimonii, eller att den innehöll, jemte 

 svafvelbunden mangan, en portion manganoxidul. 

 Det enklaste förhållande, hvaruti en sådan förening 

 kan äga rum, är en atom sulphuretum mot en 

 atom oxidul, och fÖr att erhålla en sådan före- 

 ning utaf svafvelsyrad manganoxidul, skulle ef- 

 ter beräkning lOO delar af saltet förlora /^'j.og, 

 eller jemt så mycket som utföll i försöken; ty 

 vigten af 2MnS* : 2MnS*— (Mn + MnS*)=: 

 100:47-09. Redan häraf kunde man således 

 sluta, att den svafvelsyrade manganoxidulen blif- 

 vit af vätgasen sönderdelad på ett sådant sätt, 

 att hälften af saltet förvandlades till Mn S^ me- 

 dan den andra hälften förlorade sin syra och 

 blef oxidul. FÖr att nu härom förvissas, for- 

 drades blott att bestämma den reducerade krop- 

 pens svafvelhalt, ty quantiteten af mangan var 

 förut bekant, genom kännedomen om saltets 

 sammansättning, och återstoden måste följagte- 

 ligen vara syre. Jag försökte då först att genom 

 upplösning i kungsvatten, förvandla svaflet till 

 syra, i ändamål att sedan utfälla den med ba- 

 ryt, men den svafvelbundna vätgas, som härvid 

 i början genererades, gjor<de denna method oan- 



