43o 



vändbar. Sedermera fÖrsökfes att lösa massan i 

 saltsyra och att uppfånga den svafvelbundjia vät- 

 gasen i en lösning af ättiksjrad blj/^oxid; men 

 äfven på detta vis erhölls endast opålithga och 

 varierande utslag, härrörande deraf, att det svaf- 

 velbundna blyet till en del syrsattes under torrk- 

 ningen. 



Ännu var likväl den utväg öfrig, att genom 

 röstning söka utdrifva svaflet. En nyss förut 

 beredd portion af den ifrågavarande kroppen, 

 hvilken jag i det följande vill kalla mangans Oxi- 

 sulfuretum, upphettades till glödgning i en pla- 

 tina degel. Massan tog eld innan den blef glö- 

 dande och förbrann med lemning af brun man- 

 ganoxid eller oxidum manganoso-manganicum. 

 Fö*r att kunna fullt utjaga allt svaflet, fordrades 

 dock en stark och länge uthållen röstning. 



o. 36 gr. oxisulfuretum gåfvo på detta vis 

 0.347 gr. brun manganoxid eller i 100 delar 

 96.39; i ett följande försök vägde återstoden i 

 100 delar 96.15. Den erhållna manganoxiden 

 löstes i saltsyra utan lemning, och solution grum- 

 lades icke af saltsyrad baryt. Om nu mangans 

 oxisulfuretum vore sammansatt af Mn -f- MnS^, 

 så svara 100 delar deraf mot 96.58 Mn-|-Mn^ 

 eller brun manganoxid. Försöket har, som 

 man finner, gifvit ett härmed instämmande re- 

 sultat. 



Emedlertid ansåg jag mig icke tillräckligt 

 tillfredsstäld , innan jag fått ett mera afgörande 

 bevis på manganoxidulens närvaro i denna kropp. 



Till den ändan reducerades först en por- 

 tion svafvelsyrad manganoxidul med vätgas, på 

 sätt som förut är nämdt, h varefter apparaten 

 vägdes för att bestämma vigten af det återstå- 



