44i 



iir iiamdt ora närvaron af svafvel, ger tillkänna, 

 att den med vätgas sönderdelade svafvelsjrade 

 koboltoxiden äfven var ett oxisul furetum. 



Den proeentiska återstoden vid saltets re- 

 duction, utgör i första försöket 53.gg och i det 

 sednare 53.24, eller i medeltal 53.02; men vig- 

 ten afsCoS* :Co + CoS2=:ioo:53.55. Man kan 

 häraf sluta att den svafvelsjrade koboltoxiden 

 hlifvit sönderdelad af vätgasen i samma förhål- 

 lande som den svafvelsyrade manganoxidulen, 

 eller att hälften af saltet förvandlades till oxid 

 och den andra hälften till sulfuretum. Försö- 

 ket med svafvelbunden vätgas, borde väl rätte- 

 ligen hafva gifvit ett, med det föregående in- 

 stämmande resultat, men det inträffar här icke, 

 ty vigten af Co -j- CoS* : 2C0S2 — ioo:ioc).7. 

 Af 100 delar oxisulfuretum borde jag således 

 hafva erhållit 1 09.-7 sulfuretum, då jag likväl i 

 försöken feck ända till 117.04; men jag har god 

 anledning förmoda, att detta försök gifvit en 

 högre svafvelbindningsgrad än CoS®, emedan 

 den i naturen förekommande koboltkisen från 

 Riddarhjttan, enligt Hisiivgers analys *), inne- 

 håller kobolten förenad med tre atomer svafvel. 

 Talet 1 1 7.04 instämmer nära med CoS^ -}- CoS^. 



S'vaf'velsfrad Nickeloxid. 



En portion ren oxalsj^rad nickeloxid, (er- 

 hållen efter Laugiers method, genom tillsats af 

 oxalsyra till en lösning af kobolthaltig nickeloxid 

 i ammoniak) upphettades i en liten retort till 

 sönderdelning. Den återstående metalliska nic- 

 keln upplöstes i utspädd svafvelsyra och afdun- 

 stades till krystallisation. 



*) AfhandI, i Fysik, K,emi etc. III. pag. 3i6. 



