44» 



i.oi5 gr. omkrystalliserad och genom lin- 

 drig upphettning från vatten befriad svafvelsy- 

 rad nickeloxid *) behandlades med vätgas. Lika 

 så lätt och hastigt som de föregående salterne, 

 sönderdelades äfven iiickelsaltet ; i hörjan borrt- 

 geck svafvelsyrlighet och vatten, men sederme- 

 ra feck den utstrÖmande gasen kikt af svafvel- 

 bmidet väte. Om en stund upphörde äfven det- 

 ta och apparaten feck då svalna. Återstoden i 

 delta försök vägde 0.49 gr. och utgjorde en 

 blekgul, metallisk hopsintiad massa, som der 

 och hvar visade början till smältning. Den re- 

 ducerade kroppen var skÖr och krossades med. 

 lätthet till pulver, hviiket gnidet med en härd 

 kropp gaf ett hvitgult metalliskt strek, och drogs 

 temeiigen starkt af magneten. I salpetersyra 

 löstes den med ,lemning af svafvel, af concen- 

 trerad saltsyra angreps den trögt och med ut- 

 veckling af svafvelbundet väte, men i utspädd 

 salts^n-a förmärkles ingen upplösning, äfven då 

 massan uppväinujes. 



Pioducteu af detta försök kuiide icke vara 

 ett oxisulfuretum , emedan nickeloxiden, som man 

 vet, kan med vätgas lätt reduceras till metall. 

 Jag måste således hcifva erhållit ett sulfuretum, 

 som innehöll mindre än två atomer svafvel, ef- 

 ter som nickelsaltets sönderdelning skett under 

 borrtgång så väl af svafvelsjalighet som svaf-^ 

 velbundet väte, och det var att förmoda, att sal- 

 tet mistat sin ena atom svafvel, samt att den 

 erhållne svafvelbundna nickeln innehöll en atom 

 af h vardera elementet. Låtom oss se huru det- 

 ta instämmer med försöket. j.oiS gr. svafvel- 



*) Detta måste ske med försigtighet , ty redan vid Lrun- 

 räima börjar saltet att sönderdelas. 



