Deliofvet af en systematisk öfversigt af växtfa- 

 miljen Characeae ar allmänt erkändt. Alltsedan 

 Fransmannen Yaii.lants för sin tid serdeles för- 

 tjenstfuUa försök (Act. Parisiens. 1719) att ordna 

 dessa växter, hafva de ända intill senaste tider 

 varit till den grad försummade, att man i de 

 berömdaste systematiska arbeten förgäfves söker 

 någon vägledning vid studium af denna del af 

 botaniken. En obestämd terminologi och dia- 

 gnoser utan uppmärksamhet på slägtets utveck- 

 ling och formation och af den allmänlighet, att 

 de med lika skäl kunna användas på hela genera 

 eller serier, som för enskilta arter, lemna for- 

 skaren i villrådighet och utan de upplysningar 

 han söker. Det är nämligen i de aldraflesta fall, 

 utan noggranna teckningar, eller origin^lspeci- 

 mina nästan omöjligt att ens gissningsvis utröna 

 författarnes mening. Också hafva dessa interes- 

 santa växter, i saknad af behöflig vägledning, af 

 botanister och samlare blifvit förbisedda och de 

 offentliga och större enskilta samlingar, rika på 

 exotiska växter af alla slag, hafva endast ett in- 

 skränkt fcirråd isolerade specimina af Characeerna. 

 Början till en reform i denna del af botanikens 

 systematik gjordes med Waixroths Monografi öf- 

 ver de tyska Charerna (Annus Botanicus, Hala? 

 1815), ett arbete onekligen af stor förtjenst, ehuru 

 författaren icke var lika lycklig i det systema- 

 tiska bestämmandet och ordnandet af arterna, 

 som i teckningen af familjen och dess former. 



