283 



fört de 2 första, h^da från Montpellier, med 

 speciniiiia från Hieres-öarna, Balterna och INorrska 

 kusten, utan att kunna upptäcka någon väsentlig 

 eller konstant olikliet. De Nordiska formerna 

 äro kanske mest afvikandej de äro något mindre, 

 vanligen med finare och längre kransstrålar, mera 

 sällan uppblåsta och utvidgade internodier, men 

 detta förhållande varierar på samma växtstånd 

 och gren. Brakteernas och involukral-taggarnes 

 länffd och antal äro likaledes föränderliga, ehuru 

 de alltid äro betydligt längre, än stjelkens dia- 

 meter. De Norrska exemplaren hafva tle neder- 

 sta verticillerna vid basen aldeles bara, ulan in- 

 volukral-taggar, men deremot de öfversta för- 

 sedda med mycket långa, 3 — 6 gånger längre, än 

 diametern. Vid jem föreisen med Wallrotlis om- 

 ständliga beskrifning bör icke något tvifvel kunna 

 återstå om synonymien från hans Comp. Fl. G., 

 minst sedan i samlingarna specimina blifvit funna 

 med aldeles sådant koralliskt öfverdrag, som gif- 

 vil namn ät hans art. 



B. Imberbes. 

 Involucri aculeoli brcvissimi, in nonnullis vix conspicui. 

 Antheridia extrafoUacea. 



+ DioicoB. 



*5 Cu. plebeja: ecorlicala, rigida, tenuior, inferne ramosa; ver- 

 ticillis remotis, coarctatis, sub7-radialis; involucri papil- 

 lis minimis, tuberculiformibus; ramentis abbrcviatis, 4 — 5- 

 articulalis ; internodio infimo elomjato, ultimo vel duobus 

 terminalibus brevissimis; bracleis involucro conformibus, 

 minutissimis; anlheridiis ad genicula ramentorum subsoli- 

 lariis, minimis. Dioica. 

 Ch. plebeja. Rob. Brown, ined. — Al. Draun, Linnaea 1. c. 



Nya Holland, vid kusten. 



Mindre än följande, af hvilken den torde 

 vara en under-art, styfvare, gulaktig, med korta 



