292 



Väiidt, hvilkel redan ipjland Phaiierogamerna är 

 at" betydelse och minst inom Characeernas rör- 

 liga familj är att förakta, nemligen färgförändrin- 

 gen hos den torra växten. Linnés Cliara tonien- 

 tosa är ett exempel på den fasta regel naturen 

 vid sådana, efter utseendet tillfälliga förändrin- 

 gar, iakttager. Emellertid liafva anomalier här- 

 vid varit oundvikliga och i några få fall hafva 

 närbeslägtade arter blifvit förda till särskilta grup- 

 per. Flera species, hvilka författaren sjelf icke 

 kunnat granska, äro icke med den fuUstäadighet 

 beskrifna, att deras alfiniteter äro klara. Af dessa 

 orsaker kan grupperingen inom subdi visionerna 

 icke göra anspråk på sträng noggranhet; den är 

 endast att anse, såsom en praktisk vägledning vid 

 uppsökandet och bestämmandet af förekommande 

 arter. Professor Braun har i sina senaste skrif- 

 ter användt såsom indelningsgrund dels för hela 

 slägtet, dels enskilt för Charse hj/pogynae, förhål- 

 landet med involukral-taggarne, hvilka antingen 

 äro rigtade åt ett håll (uniseriales) vanligen 

 uppåt, följande radierna, eller dela sig i en dub- 

 bel krans (biseriales) med motsatt rigtning. Den 

 förra afdelningen kallas Haplostephana?, den se- 

 nare Diplostephanag. Emot denna indelnings- 

 grund kan anmärkas, att den söndrar naturliga 

 serier t. ex. G^^mnopodeae och till och med 

 smärre grupper t. ex. Ch. foetidie, utom det a ti 

 den icke alltid håller stånd och är af ringa prak- 

 tisk användbarhet, dä den förra afdelningen upp- 

 tager endast ett jemförelsevis mycket ringa an- 

 tal, till största delen transatlantiska arter af det 

 talrika slägtet. Diplostephanoe indelas åter i sub- 

 divisioner, hvarvid synnerligt afseende fästas vid 

 de peripheriska rörens förhållande till radierna 

 i antal och ställning. 



