299 



tätare och finare taggar beströdd stjelk, efter tork- 

 ningen mera konvexa peviplieriska rör, smalare 

 och spetsigare brakteer, samt större nötter. 



Professor Braun har i sin afhandling om 

 Schweitziska Charer (Regensb. Botan. Zeit. 1849) 

 användt inom denna series ett nytt kännetecken 

 af de peripheriska rörens olika förhållande. Han 

 indelar dessa i primära, livilka ensamma äro för- 

 sedda med taggar och ligga i linea med ramen- 

 terna, och sekundära, som äro mindre, ligga emel- 

 lan de förra och omvexla med ramenterna. Hos 

 en del arter höja sig de förra öfver de senare, 

 hos andra tvärtom, hvarigenom taggarna komma 

 antingen att ligga på åsarnas höjd eller i vecken. 

 Redan för flera år sedan sökte jag i antalet af 

 dessa yttre rör kriterier för arternas bestämmande, 

 men öfvertygade mig snart, att deras antal ofta 

 på samma stånd är föränderligt och att derifrån 

 hemtade kännetecken endast i allmänhet äro an- 

 vändbara. 



Underafdelningen Foetidas, benämnd efter 

 sin vidriga lukt, har den vidsträcktaste geogra- 

 fiska utbredning af hela slägtet, och arter deraf 

 äro observerade i de flesta, om icke alla verlds- 

 delar, utom Nya Holland och i alla eller åtmin- 

 stone de flesta Europas länder, ifrån Grekland 

 till Spanien, från Italien till Jämtland i nordliga 

 Sverige. Don följer likväl öfverallt, liksom Ili- 

 spidae, kalkformationen, då deremot Fragiles, åt- 

 minstone i norden, företrädesvis, eller lika ofta 

 förekomma i trakter med urformation. 



Angående Linnés Ch. vulgaris äro menin- 

 garne delade. Undersökningen deroni synes dock 

 af mindre vigt, enär det är allmänt kändt, huru 

 ringa uppmärksamhet den store naturforskaren 



