326 



mer den, såvidt bekant är, om icke tilUifventyts 

 i Westergölhlaiid, icke i någon annan provins, 

 utom på ett enda ställe i hufviidstadens giauskap 

 samt på ett annat i Gestrikland, på den med lösa 

 kaikstens-hällar beströdda ön Edskön, i ett nu- 

 mera nästan igenvallad t, med sjöväxter uppFylldt 

 stillastående träsk, der en smärt, nästan bar och 

 tagglös, svagt inkrusterad form af Ch. hispida 

 sparsamt träffas. Chara Liljebladii, som växande 

 är hvitgrön, är icke funnen nordligare än i Kal- 

 raare-läns skärgård och Chara crinita och baitica, 

 hvilka dessutom båda i friska tillståndet äro af 

 en skön mörkgrön färg, icke norr om Brå vi ken- 

 Deremot är Chara aspera den aldra allmännaste 

 af våra hafs-charer och linnes i stor mängd i 

 Östersjön och dess vikar (in mari et maritimis) 

 ifrån Skåne till Ängermaidand och Westerbotten. 

 På denna art passar också hela Linnesk-d diagno- 

 sen och beskiifningen. Den vanliga hafs-formen 

 af Chara aspera har nemligen stjelken fullsatt af 

 tagellika taggar, hvilka dels äro utstående, dels 

 lika ofta nedböjda (deflexi). I friska tillståndet 

 är denna form hvitgrön, nästan hvit och röjer 

 sig genast genom denna ljusa färg ibland de öf- 

 riga mörkare grannarne på hafsbottnen. 



Är det efter denna utredning väl tänkbart, 

 att Linné med sin Chara hispitla i Flora Svecica 

 kunnat åsyfta en art, som icke linnes i hafvet? 

 Deraf, att ett specimen af Smiths Ch. hispida, en- 

 ligt hvad Hen- Mag. Hartman upplyst, i /.«nne'ska 

 herbarium är inlagdt under namn af Ch. hispida 

 kan icke någon annan slutsats dragas, än att 

 ifrågavarande exemplar tillfälligtvis kommit un- 

 der Linnés ögon och att han icke kunnat finna 

 för detsamma någon annan plats ibland sina 4 

 specics, än under sin hispida, dit det efter Vaillants 



