337 



vi liitleligeu in pA den 3:clje af de uppställda 

 priiicij^enie iiemligeii interferesisen. 



2. Man har att noga skilja emellan ljusets 

 dififusion och dess absorption; bada gå de ut på 

 att försvaga den genomgående strålens intensitet, 

 men de skilja sig viisendlligen deri, att det dif- 

 fusa ljuset bibehåller samma egenskaper som det 

 infallande, under det att det aljsorberade upp- 

 träder under andra former, såsom värme eller 

 kemiskt agensj eller med andra ord, att oscillations- 

 tiden är oförändrad i förra fallet, men icke i det 

 sednare. Detta är en väsendtlig skillnad, men 

 som icke alltid blifvit iakttagen vid optiska un- 

 dersökningar, ehuru MEixONr redan längesedan 

 bevisat densamma i afseende på värmet. Att det 

 diffusa ljuset bibehåller samma egenskaper som 

 det infallande, bevisas bäst deraf, att de Fraueii- 

 hoferska linierna i solspektrum visa sig i planeter- 

 nes ljus äfvensom hos alla kroppar, som äro bely- 

 sta af solen, och det vederlägges icke genom Stokes' 

 nyaste undersökningar *), hvari han sökt visa, att 

 oscillationstiden fiirändras hos det absorberade 

 ljuset, emedan de der anförda fakta höra till 

 i\eu sednare klassen. 



Det diffusa ljuset måste sålunda, till följe af 

 det föregående, hafva sin grund i och utgöra 

 modifikationer af etherns egen vågrörelse, under 

 det att det absorberade öfvergår till kioppens egna 

 molekuler, hvilka derigenom rubbas ur sitt jem- 

 vigtsläge och fiirsältas i oscillationer, olika efter 

 hvaije kropps egendomliga beskaffenhet. Härvid 

 iir likväl noga att märka, att ett medium absor- 

 berar ej blott de oscillationsrörelser, detsamma 



*) PoGG. Ann. B. LX XXVII. p. 480. 

 K. V. Akad. Handl. 1852. ^2 



