345 



tur, såsom platina och jern, är sannolikt^ jag tror 

 likväl, att ingen af cle betydligare skall vara för- 

 bigången. Blotta betraktandet af figuren visar 

 emellertid en viss regelbundenhet i liniernas 

 fördelning, äfvensom för somliga metaller en viss 

 tendens hos linierna att uppträda truppvis. Så 

 uppträda de för blyet hiifvudsakligen i det gula 

 och det blå-violetla fältet, för zinken i det röda 

 och blå 5 för vismut bilda de flera olika grup- 

 per. I allmänhet synas linierna mera utbreda 

 sig för de lättsmältare metallerna. För bly och 

 qvicksilfver gå de längst in i det violetta. Eget 

 är, att silfver och guld hafva en gemensanj linia 

 i det gröna, men silfret dessutom ett par linier 

 gemensamma med qvicksilfver. 



Gemensamma för alla metaller är linien n; 

 äfven den i det röda m, ehuru, i anseende till 

 dess svaghet, läget är svårt att med noggrannhet 

 bestämma, synes vara för alla gemensam 5 hos 

 qvicksilfver såg jag den likväl icke. Kolet gaf 

 inga egna linier, utan blott de först omtalta, hvilka 

 föreiinnas i alla spektra. 



7. Wheatstoke har ledan anmärkt, att då 

 polerne bestå af 2:oe olika metaller, erhåller 

 spektrum båda mctallernes linier; det var der- 

 före af intresse att undersöka, huruvida en före- 

 ning af samma metaller och särskilt den kemi- 

 ska äfven gåfve båda metallernas linier, eller om 

 densamma utmärkte sig genom uppträdandet af 

 113'a. Det förra visade sig vara händelsen. Den 

 enda skillnaden bestod blott deri, att vissa linier 

 fattades eller visade sig med större svårighet, 

 men så snart de visade sig, var det alltid på 

 samma punkter som för de särskilta metallerne. 

 Det är mycket lätt alt öfverlyga sig om delta 

 förhållande, om man låter den ena polen utgöras 



