348 



Af Wheatstone's undersökning öfver elektri- 

 citetens hastighet känner man väl icke gnistans 

 verkliga hastighet, men åtminstone elt gränsvärde, 

 som den icke understiger. Han fann nemligen, 

 att en 4 tums lång gnista öfversprang på kortare 

 tid än en milliondels sekund, under förutsättning 

 att man på 10 fots afstånd icke skulle kunna 

 urskilja en förändring i den afspeglade gnistans 

 form af mindre utsträckning än en tum. Ehuru 

 denna förutsättning är öfverdrifven, blir dock 

 hastigheten nära 10 svenska mil i sekunden. Men 

 en 6 fots lång Ijusström i ett lufttomt glasrör 

 visade sig äfven oförändrad i den roterande spe- 

 geln j och då i lufttomt rum, enligt Masson, gni- 

 stan icke kan fortplanta sig utan genom de par- 

 tiklar, som utströmma ifrån de båda polerna, så 

 skulle deraf följa, att åtminstone 3 fot tillrygga- 

 läggas på kortare tid än en milliondels sekund, 

 h vilket gifver 80 ä 90 mil i sekunden 5 en ha- 

 stighet, som sannolikt många gånger öfverstiger 

 dubbelstjernornas. 



Emellertid låter man nu en gnista öfver- 

 hoppa i sned riktning, så borde om Dopplers 

 teori vore riktig, färgen på de partiklar, som ut- 

 strömma från den ena polen vara olika med de- 

 ras, som utströmma från den andra; så mycket 

 mera som de röras i motsatt led, och således de- 

 ras dubbla hastighet medverkar till den suppo- 

 nerade färgförändringen. Något sådant visade sig 

 likväl icke. De ljusa linierna motsvarade h var- 

 andra såsom förut fullkomligt. Så väl på teore- 

 tiska som praktiska grunder synes man således 

 kunna sluta, att oscillationstid och färg äro obe- 

 roende af det mediets hastighet, h varifrån lju- 

 set utgår. 



