349 



11. Jag har i del föregående liaft äran visa, 

 all spektra från den elektriska gnistan egentligen 

 äro att betrakta såsom en superposition af 2:ne 

 skiljda spektra, det ena tillhörande metallen och 

 det andra den luft, hvarigenom den elektriska 

 gnistan passerar. Häraf blir nii en nödvändig 

 följd, att om gnistan öfverspringer i en annan 

 gasart än den atmosferiska luften, så bör det ena 

 spektrum undergå en motsvarande förändring. 

 Dels för att se, hvari denna förändring består, 

 dels också för att sätta det anförda faktum om 

 luft- och metall-spektrum utom allt tvifvel, har 

 jag observerat de fenomener, elektriska gnistan 

 företer i åtskilliga gaser. De, hvilka jag hittills 

 varit i tillfälle att undersöka, äro syre, kolsyra, 

 qväfoxid, väte, kolväte och qväfvej och då de 

 resultater, jag dervid erhållit, synas mig icke sakna 

 intresse, så tager jag mig friheten att bifoga de- 

 samma till den uppsats, jag förut meddelat. 



Den apparat, jag för dessa observationer be- 

 gagnat, linnes aftecknad i fig. 4 Tab. 5; den består af 

 ett glasrör, innefattadt i '2:ne messingshufvar, bil- 

 dande sålunda en sluten cylinder, inom hvilken 

 den elektriska gnistan öfverhoppar emellan de båda 

 messingskulorna a, a, af hvilka den ena medelst 

 en skruf kan höjas eller sänkas. Röret 6 tjenar 

 att inleda den bildade gasen, hvilken sedan ut- 

 strömmar genom ett hål i den motsatta ändan 

 af cylindern. För att vara någorlunda säker, att 

 icke atmosferisk luft qvarstadnat i apparaten, lät 

 jag vanligen gasen genomströmma cylindern en 

 timmas tid, innan observationerna började. Der- 

 vid begagnades samma ilintglas-prisma som förut, 

 så att de erhållna resultaterna, strängt taget, 

 blott gälla för !de ljus-sorter, för hvilka flintglaset 

 är diafant, hvilken omständighet det är så mycket 



