351 



och med svafvelsjra fuktad pimpsten. Det erhållna 

 spektrum, i fig. 5 Tab. 5 betecknadt med C, var 

 fullkomligt likt syrgaseus, hvad de starka liiiierna 

 i det blå och violetta fältet angår; någon olikhet 

 visade sig likväl i de svagare linierna, äfvensom 

 jag observerade ett ljusare band (motsvarande 13 

 fig. i Tab. 1 i luftspektrum), som jag icke varseblef i 

 syrgasens spektrum. Emellertid kunna båda spektra 

 anses identiska och i båda fallen tillhörande syr- 

 gasen. Detta förklaras äfven lätteligen deraf, att 

 enligt Berzelius den elektriska gnistan sönder- 

 delar kolsyran i koloxidgas och syre, hvarvid det 

 lösgjorda syret återgifver de för denna gasart 

 egendomliga linierna i spektrum. 



Då möjligen de violetta och blå linierna i 

 syrgasens och kolsyrans spektrum kunde upp- 

 komma genom messingspartiklarnes syrsättning 

 vid deras rörelse genom gasen, i hvilket fall de 

 borde försvinna, om kulorna a a bestode af en 

 icke syrsa ttlig metall, så lät jag starkt varm- 

 förgylla (genom qvicksilfver-förgyllning) de båda 

 kulorna a a och förnj^ade sedan försöket med kol- 

 syran. Härvid visade sig ingen förändring i de 

 förut observerade linierne, som jag ansett tillhöra 

 gasen; metallens åter hade förändrat sig utan att 

 vara fullt lika med dem, jag förut iakttagit hos 

 guld. En ljus linia, afbrulen på midten, visade 

 sig nemligen till höger om de 3 linierna i syr- 

 gasens spektrum, hvilka motsvara Fi luft-spektrum, 

 utan att sammanfalla med någon af zinkens li- 

 nier; dessutom visade sig vid 5 och E, fina linier. 



14. QväfoxiJgas, N. En blandning af soc- 

 ker och utspädd salpetersyra upphettades och den 

 afgående gasen leddes först genom vatten samt 

 sedan genom den förutnämnde torkapparaten. 

 Gasens spektrum visade en förening af luftens 



