352 



och syrels liiiier, ehuru ingenderas fullsLäiidigt. 

 Då enligt Berzei.ius elektriska gnistan sönderde- 

 \i\v qväfoxidgas i qväfve och salpetersyrlighetsgas 

 eller sannolikare undersalpetersyrlighetsgas, så må- 

 ste de båda linierna 'X och ^ tillhöra qväfvet, 

 men svårare är att förklara uppkomsten af sy- 

 rets linier, om icke man får antaga, att den bildade 

 salpetersyrlighetsgasen ytterligare sönderdelas. 



16. Vätgas. Denna gasart utvecklades utur 

 zink och svafvelsyra, samt torkades på vanligt 

 sätt. Dess spektrum är betecknadt med H^ och 

 Hj i fig. 5 Tah. 5. Hj föreställer, efter en ungefärlig 

 uppskattning, ljusstyrkan pä olika punkter af 

 spektrum. Märkvärdig för vätgasen är den starkt 

 lysande och breda linie, som visar sig i det röda 

 fältet af spektrum, h vilket, utom en svag linie 

 i granskapet af den förra, för öfrigt blott inne- 

 håller 2:ne ljusare partier, det ena på gränsen af 

 det blå och gröna och det andra i det yttersta blå. 



1 allmänhet har vätgasens spektrum mycken 

 likhet med alkohol-lågans, om man blott tänker 

 sig den röda linien förflyttad närmare det gula 

 ljuset. Anmärkningsvärd är den lätthet, hvarmed 

 vätgasen fortplantar elektriciteten; äfven då ku- 

 lorna voro på nära 2:ne tums afstånd ifrån hvar- 

 andra, öfversprungo gnistorna med största lätthet. 



16. Kolväte, HC. Denna gasart utvecklades 

 utur alkohol, och svafvelsyra leddes först genom 

 en solution af kali och sedan genom torkappara- 

 ten. Det spektrum, jag härvid erhöll, var i det 

 närmaste lika med vätgasens, h vårföre jag icke 

 särskilt aftecknat detsamma. Det var likväl 

 mera lysande, isynnerhet i det gröna fältet och 

 bildade äfven till venster om E (fig. ^ Tah. 4) ett lju- 

 sare band, som icke förefanns i vätgasens spektrum. 



Då 



