358 



^ = g + a cos {nt -f x) + Ä cos 2 (n^ +.x), 



>] = s' + b' cos (?i^ + x) + /3 cos 2 (n^ + x) , 



^ = e" + c' cos [nt +\) + r cos^2 (n^ + x) ; 



så alt blotta förstoringen af amplituderna kan 



framkalla osciliationer af högre ordning, och dessa 



sedan åstadkomma kemiska verkningar. 



22. En fråga af stort intresse, men livars 

 besvarande möter betydliga svåiigheter, är den, 

 hvarföre det spektrum, som erhålles från de glöd- 

 gande partiklarne i den elektriska gnistan, blott 

 återgifver vissa färger och icke, såsom händelsen 

 är med ett metallstycke, som bringas till glödgiiing, 

 åtei'gifver alla färger i ett sammanhängande helt. 

 En glödgande platinaträd gifver ett spektrum utan 

 glänsande linier, den elektriska gnistan åter från 

 phitina gifver sådana linier i mängd. Icke utan 

 tvekan, huruvida jag i denna sak må hafva träffat 

 det rätta, vågar jag dock framställa följande för- 

 klaring till det afseende, den möjligen kan förtjena. 



Theorien för små rörelser i allmänhet gifver 

 vid handen, att mångfalden af en kropps raole- 

 kulära rörelser är 3 gånger niolekulernas antal in- 

 om altraktions-sferen; häraf följer alt, om dessa 

 molekuler äro oändligen många, så måste äfven 

 månsfalden af deras rörelser vara oändlio, och 

 spektrum till följe deraf visa sig såsom ett sam- 

 manhängande helt. Detta behöfver likväl icke vara 

 händelsen med de raetallparliklar h vilka utkastas 

 genom elektriciteten. Dessa partiklar kunna i stor- 

 lek beiydligt understiga niolekulernas attraklions- 

 sfer; antalet af möjliga osciliationer blir derigenom 

 inskränkt, hvarföre äfven spektrum icke kan förete 

 något sammanhänstande helt. 



23. vStokes' intressanta afhandling, »Om förän- 

 dring i ljusels brytbarhel((, i sammandrag meddelad 



