370 



Uebergänge annehme, obwohl allertlings die gaiiz 

 feinen Fasern mit der kleiiien Zellen, wie die grosseii 

 Zellen mit den breiten Fasern, in der Regel in 

 Zusammenhange stehen, und physiognomische Un- 

 terscbiede vorbanden sind, weicbe einigeimassen, 

 wenn auch nicbt so strenge, Roeins Ansicbten recbl- 

 fertigena. 



Oaktadt denna stora öfverenssläramelse mel- 

 lan de båda nämnda författarne s^nas dock Wagners 

 beskrifningar vara mest naturtrogna. 



De tvänne olika slag afnerv-tibiei, »fibres sen- 

 sitives et motrices, et fibres nulritives ou fibres 

 grises, ou tubes mincesa, bviika Robin omtalar, fin- 

 nas väl, om man endast fäster sig vid diametern, 

 men någon annan skillnad visar sig icke — ett för- 

 hållande som redan är anmärkt af Wagner och 

 Gerlach. De förekomma jemte många meliangrader 

 i såväl de främre som bakre nerv-rötterna, ehuru 

 de finare fibrerna äro lalrikast i de sednare. Den 

 åsiglen att de fina fibrerna skulle tillhöra det sjm- 

 pathiska nerv-systemet motsäges deraf, att de finaste 

 nerv-trådarna i allmänhet förekomma i vida större 

 antal i ryggmärgen än de grofva och att samma 

 fiber ofta nog förändras under sitt förlopp från 

 bred till smal. De af Robin angifna varikosile- 

 terna hafva af nyare Histologer fått sin förklaring 

 och kunna således icke lemna något slags skilje- 

 märke. Till strukturen öfverensstämma samtliga 

 nerv-trådarna i både främre och bakre nerv-rötterna 

 med de nerv-rör, hvilka Kölliker kallat »mark- 

 haltige öder dunkelrandigea och närmare beskrifvit 

 uti sin Handb. d. Gewebelehre p. 263. De bakre 

 nerv-rötterna erbjuda ett vida större intresse ände 

 främre, i anseende till de der befintliga ganglier, 

 öfver hvilkas byggnad så olika meningar varit rå- 

 dande, Wagner säger (1. c. p. 392. 8) »Alle Fa- 



