388 



märksamhet, och han hedrades till följe deraf är 1825 

 med Nordstjerne-Orden samt utnämndes 1846 till Kom- 

 mendör af Wasa-Orden. 



Utom af Svenska vetenskapliga samfund, säsom 

 Vetenskaps- och Landtbruks- Akademierna, Vetenskaps- 

 Societeten i Upsala, Fysiogrofiska Sällskapet i Lund m. fl., 

 var HisiNGER ledamot af: Société Tmpér. des Naturalistes 

 de Moscou sedan 1806, K, Akademie des Wissenschaf- 

 ten in Munchen 1808, Gesellschaft Naturforsch. Freunde 

 zu Herlin 1810, Wernerian Nat. Hist. Society of Edin- 

 burgh '1811, Soc. fUr die gesammte Mineralogie zu Jena 

 4815, Ausvvärtiger Assessor 1816, Gesellschaft fiir die 

 Mineralogie zu Dresden 18 IS, Societas Mineralogica Pe- 

 tropolitana 1819, Societas Phariiiaceutica Petropolitana 

 1819, Natur- Videnskabernes Selskab i Trondhiem 1819, 

 K. Akademie des Wissenschaften in Berlin 1828, Société 

 géologique de Paris 1833, Gesellschaft fiir Natur-Wis- 

 senschaft und Heilkunde in Heidelberg 1835 etc. 



Redan 1788 hade IIisinger ingått äktenskap med 

 Fröken A. M. El. Taubk och ägde med henne tvänne döttrar. 



Sina sista lefnadsår tillbragte han på den egendom, 

 Skinskatteberg, som han så länge bebott, och slutade 

 der sin verksamma lefnad, den 28 Juni 1852, 85^ år 

 gammal. 



HisiNGER var af stark, ehuru ej stor kroppsbyggnad, 

 ägde ett lifligt lynne och lefde helst i sina vetenskap- 

 liga arbeten, för hvilka han hvarken sparade möda eller 

 kostnad och hvaruti han städse troget och flärdfritt 

 meddelade sina iakttagelser utan främmande prydnader 

 och theoretiska spekulationer. Han värderade derföre 

 äfven hos andra ett sådant framställningssätt och aktade 

 föga hvad som icke syntes honom vara grundadt på 

 noggrann undersökning och sjeifständig pröfning. Hans 

 namn är åt framtiden bevaradt i växtslägtet Hisingera, 

 mineralet Hisingerit och petrifikatet Lucina Hisingen. 



