finse den ej allenast såsom en tevisad, utan jag 

 yägar nästan säga, såsom en obestridlig sats. 

 Bet niå tillåtas mig att derv^id, med åsidosättande 

 ^f livad mina med rent theoretisk syftning an»» 

 ställda försök ådagalägga, åberopa de arbeten, 

 som Herrar Iiose '■) och v, Bonsdorff''''^ meddelat 

 Kongl. Academien öfver de i pyroxens ocb am- 

 phibolens form krystaliiserande mineralier, för att 

 visa att den af Hauy antagna satsen ej är eii ail- 

 hiänt gällande regel ; men det är klart att resul- 

 tat, som strida mot en hel Scholas, och en så 

 ^rkändt förtjenstfuil Scholas maximer, icke utaii 

 motsägelser och försök till dess vederläggande 

 kan emottagas. Också har man gjort mig så- 

 dana "•■"'*^, men de exempel man uppställt emot 

 rnig» har i allmänhet varit föreningar af samma 

 fplement i olika proportioner, åt h vilka sistnämnda 

 Mineralogen Jemnar niindie uppmärksamhet än 

 Chemisten, men som i förevarande fråga äro af 

 ett alldeles väsendtligt inflytande till skiljaktighet 

 i krystallformen, Jag har i stället att använda 

 tid på besvarande af inkast, som ofta i början af 

 en ny idees utveckling kunna göras af en sådan 

 beskaffenhet, att deras besvarande eller riktiga 

 utredande först blir möjligt , efter ämnets full- 

 komligare utveckling och kännedomen ^f nya 

 facta, trott mig böra oafbrutet fortsätta mina 

 tmdersökningar och moget med egna försök 

 pröfva den ide jag framkastat ^ obekymrad ont 

 den i första början vinner den uppmärksamhet, 

 hvilken jag är säker att den framdeles skall ådraga 



*) Rongl, Vetenskaps^Acadera. HanJl. år 1820, p, 3 ig* 



**) Se längre fram. 



•**) Annales de Ghiniie et de Physique, Aout 1820.^ 



