ir 



yjHa prismat med rliomLoidalisk l>asis; men de 

 spetsiga och trubbiga hörneii (^jemför / och i 

 fig. i6, eller O och -^fig. 5^ förändras det ena oaf-! 

 liäDgigt af det andra genom secundära ytor, då 

 deremot på det räta prismat med rhomboidalisls, 

 basis j denna fördi;idring alltid visar sig parvis, 

 53eträlKmde ändkanterne af det sneda prismat med 

 yliomboidalisk basis, sä förändras alla dessa par- 

 yis, h v ar vid likväl de skarpa ändkanterne icke 

 bero af de trubbiga. På ett rätt prisma med 

 rbomboidaliska baser sker denna förändring lika 

 på alla fyra ändkanterne. Hornen E förändras 

 parvis såsom det sker vid det räta prismat med 

 j-homboidaliska baser. Lagen för denna syrnetrie 

 hos de secLindära formerne följer helt och hållet; 

 af grundformens natur. Kanterne och hörnen, 

 livilkas vinklar uti grundformen äga lika storlek, 

 förändras på lika sätt. Vinkelen vid H' är lika 

 med den midtemptstående kantens ^''och den vid 

 Gf lika med den vid G'^. Den sphäriska vinkeleu 

 O af olika värde med den vid A. Ändkanten D* 

 är lika med ändkanten D"\ men skiljer sig från 

 B' och B'\ som jemväl är9 hvarandra lika. £■ 

 är lika med E"'. 



Det är ett af krystallographiens hufvud-»^ 

 problemer att utröna huru, vid sammanträffandet 

 af åtskillige secandära ytor, den ena bestämmer 

 den andra genom deras Ömsesidiga läge, det är 

 genom det parallela läget af de kanter , som de 

 bilda, och huru man deraf beräknar vinklarnes 

 storlek, Alla de problem, hvaraf jag kommit i 

 kännedom, äfvensom vinklarnes beräkning, har 

 jag sökt hänföra till några få allmänna reglor. 

 Dessa, som jag straxt skall anföra, vet jag med 

 säkerhet vara tillräcklige för undersökningen af 

 alla kry stallsystemer, med undanlag af det, som^ 



