i3 



nom mätning funnit lutningen af P mot M'^ A 



och af M mot M C=2 JBj så är cos a = — — -;r 

 ^ sih B 



(i)= Lutningen af P emot kanten u eller pris- 

 mats axel. Öet förstås af &i^ sjelf, att då P lu- 

 tar mot M under en trubbig vinkel , man måste 

 beräkna den sphäriska triangelens supplement, 

 fÖljakteligen erhåller man älVen supplementet 

 till lutningen af P mot kanten u. Vill man be- 

 räkna ytans P plana vinkel vid /, så antager man, 

 lutningen emellan P och MzzB samt den emellan 



cos /4 

 Moch 31':= 2 A. Då är — — - = cos a (\\zz ytans 



sin B v y j 



halfva plana vinkel vid /. Jag skall längre fram ef- 

 ter dessa formler heräkna tvennepåjtor rikasalter. 



Hvad de secundära ytornas beräknings an- 

 går, så bildar antingen prismats primitiv^a ytor 

 parallela kanter med de förra, eller göra desse 

 det sins emellan. Derigenom Lestämmes deras 

 lä j;-e och man finner deras lutning mot hvarandra 

 genom räkning. Jag går nu att uppgifva beräk- 

 ningssätten för de problemer, som kunna före- 

 komma. 



II. De kanters t som afstympnijigs-^j törne 

 på de skarpa och trubbiga ändkanterne sins 

 emellan bilda j äfvensom ändytans, lutning mot 

 aocelri skola af Ivö ar andra bestämmas. Figg. 27 

 och 39 föreställa detta problem. Ytorne n n' af- 

 stympa de trubbiga ändkanterna och £ i" de skar- 

 pa. P är ändytan. Endast då kanten emellan t' 

 och n' eller /' och n' är parallel med den plan, 

 som går genom prismats lika hörn •*^) bestäm» 



*) Med lika hörn menar jag de midt emot hvaranJra 

 stående liörn af det sneda rhomboidaliska prismat, 

 bvilka på enalumda satt af secundära ytor förändra» 

 ftch sum således svara mct kör-uen EliHE^ 6^- a« 



