till cot b, öcli vill veta huru cot ä förhåller sig 

 till cot Cf så dividerar man bägge delarna fij 

 cqliationen ined cot a och erhåller. 

 cot c Cot b 



cot a cot a 



och på lika sätt fmner man cotangenternas for*» 

 hållande vid de öfiiga fdlj som kuona förekomma. 



IIL Prismats trubbiga ändkanter är o åf^ 

 stympade; hvarförutan hötnet ^ som bildas af 

 af stympnings- jtoPne och prismats sidoytor ^ är af^ 

 stympadt af en nj jta j, som är en rhojnb ; att 

 af ändjtans P> samt afstjmpnings-jtornes afskä-^ 

 ringsiineaSi lutning mot axeln^ finna den rhom" 

 hiska jtahs lutning mot samma äxetj eller att 

 dä denna senare och endera af de båda förrc^ 

 är känd;, finna den tredje, 



M' och M^' äro prismäts sidoytör, P ar 

 ändytauj n och ii afstympningarne på de trub*» 

 hige ändkanterne och adbe en rhoiiihi Drag 

 linierna bm och aiii sorri fortsättning af lini- 

 erne s' b och sa; em och dm såsom fortsätt»» 

 ningar iaf kanterne k och u', dragsedan diagona- 

 lerne af rhomben ab och de, samt hnien ml* 

 Vilikelen Im e är lika med lutningen af ytan P mot 

 kanten z^, ty då n ii^ äro afstympningar af pris* 

 liiats trubbiga kanter, så hlir en yta som lägges 

 genom s^ms parallel med ytan Pi Rhoinbens 

 diagonal de deks af deii andra ab i tvenné 

 lika delar dl och Id 



Fig. 4^ föreställer triangelen dmci Mali 

 drager ts parallel ined me, deima linea är 

 följakteligen prisrhats axel. Drag linieii ms vin-» 

 kelrätt mot tS) och från puncteri m linieii mt 

 parallel med ed^ och utdrag Im till r. Nu är 

 således, emedan dl zz le, linien Im = tr och 

 td z=: dr följakteligen ts z=: n ds -'-' rs, och 



