2S 



iog eot C/ till axelen) = log cot 42" 361' = o,o3656 

 4- log 12 — a,38o2i 



log cot [a: till axelen) = log cot 20° 57^-'' =; 0,41677 



följakteligen är x'.u ■=! i5g® 1^ 

 x\f = i58« :2i' 

 Lutningen af x till J[/'" och i?/'"' samt till 

 i erliålies likasom förut, då man delar de lik-, 

 benfca spheriska trianglarna i räta, och vi finna då 

 x:t = 128° Zi' 



x'.M" och M'" = 1390 3 i'. 

 Jag öfvergår nu till arseniksyrade och 

 phosphorsyrade Natron-ilmmoniaken. 



Jag har redan tillräckligt ådagalagt huru 

 m.an brukar de spheriska likbenfca trianglarne, 

 jag skall här endast anföra några fall hvarvid 

 ytornas lutning kan bestämmas genom deras läge. 

 Genom mätning är funnet (^se fig. 24 — 27) 

 M''. M" = 38<^ 44' 

 P : axelen = 80° l^k^ 

 f : axelen = 63° 5i|' 

 P är ändytan och t äro de skarpa ändytornas 

 afstympnings-ytor och f är en rhomb. Sätta 

 Yl 3^tans P lutning mot axeh^n = a och ytans 

 f lutning mot axelen = c samt kantens emellan 

 y törne t lutning mot axelen :=. b , så är (IV), 

 då det följer af mätningen att cot a : cot c = 

 cot 80° 425' : cot 63° 5i|:' = I : 3 

 cot b cot c — cot a 



cot a 2. cot a 



Ytornes t kant lutar sig följakteligen såsom P 

 mot axelen, nemligen under 80° 4^3'* 



Ytorna t bilda nu med P en likbent sphe- 

 risk triangel i hvilken ytans P plana vinkel be- 

 räknas från lutningen af M till M och af P mot 

 axelen. Ytan P har en lutning mot ytornas t 

 iant af 161° aS', af detta finner man 



t : t och t : P samt t '. M 



