57 . 



en riitning af 67° 5o', efter ett medeltal af flera 

 iDälniiigar. Af lutningen från P till d, och f 

 till d fann jag att cot af ytans P lutning mot 

 ti>ceLjn fÖriiöli sig till cot af / till axelen som 7 

 till 4- Ytan P gjorde enligt flere mätningar med 

 J en vinkel af i 2Q°i 2'; följakteiigen är P till axe- 

 len == 58° 3o', och/ till axelen = 70"^ 42V(p. 18O 



Ytoina t (fig. 12 8C 22) afstympa prismats 

 skarpa kanter, och den kant de bilda med /, är 

 parailci med denna ytas lutande diagonal, (p. si.) 



Ytan d (fig. 12) är den skarpa sidokan- 

 tens räta afsLympning^. Ytan r är den trubbiga 

 sidokantens räta afslympning (agerade Ahstum- 

 pfung). 



Ytorna h (fig. i3 8c 22) tillskärpa de skar- 

 pa sidokanter. Lutningen från h' till Ji' fann 

 jag genom mätning = i23° So'. Ytorna voro 

 icke väl utbildade. Utgör vinkelen 121° 62, 

 sä förhåller sig tång i Qf : M"^ : tång | (7i:/f^ 

 : : 3 : 8. 



Ytorne s (^fig. 1 3 8c 22) äro bestämde genom de- 

 ras läge. De bilda med /kanter hvilka äro parallela 

 med denna ytas lutande diagonal, och afstympar 

 kanten emellan h och P. Den uppstår följakteligeu 

 genom en intermediaire decrescens ; jag väljer der- 



före tecknet f Ph. B j för att derigeuom anty^ 



da , att ytan uppkommit genom en decrescens 

 från kanten JB på ett snedt prisma som består 

 af ytorna P och k. 



Ytorne /har jag icke uppritat. De äro en trub- 

 bigare tillskärpning af den skarpa sidokanten än. 

 ytorne h. De ligga följakteligen emellan d och 

 h. Genom mätning erhöll jag i' till i' = i3o* 

 17^'; äfven denna yta var icke väl utbildad. Är 



