68 



pag. i5o) ingen phosphorsyra. Jag har till 

 mina mataiiigar använde krystaller af samma 

 stycke med hviiket Professor Berzefius anställt 

 sina försök. BåJa salterne innehålla intgt kry- 

 stal] vatten, ocli syret i syran förhåller sig till sy- 

 ret i syran som 2:5. De bestå således, pu i o® 

 delar , 



Det arseniksyrade af 60,94 hlyoxid 



34,0^^ arseniksyra 



Det pliosphorsyrade af 7 5,^6 Llyoxid 



24,24 phosphorsyra. 



Analyserna af åtskilliga blandningar af ar- 

 seniksyrad och phosphorsyrad biyoxid visa det 

 förhållande , som jag anfört i min förra afhand- 

 iing, att nemligen kroppar af lika krystallforni 

 krystallisera tillsammans i hvilkea proportion 

 som hälst. 



De analyser vi äga af andra pliosphorsyrade 

 och arseniksyrade salter som förekomma i naturen, 

 visa att det arseniksyrade saltet, t. ex. af kop- 

 paroxid eller jernoxid, icke är proportionelt till 

 det pliosphorsyrade saltet af samma basis, och 

 det är således natmdigt att de hafva olika kry- 

 stallform. Jag har icke haft tillfälle att i sam- 

 manhang undersöka dessa nativa phosphorsyrade 

 och arseniksyrade salter, 



Krystallernas yta och deras lutning. 



Arseniksyrade Blycxiden från Johann Geor- 

 öENi^TADT är icke sällsynt i mineralsamlingar. Dö 

 krystaller, jag hade att undersöka, voro fullkom- 

 Yivrt tillräckeliee att afs^öra deras öfverensstäm- 

 melse med det phosphorsyrade saltet, ehuru 

 ytorna icke voro nog stora och sköna för att så 



