8i 



radt natroii, genom decompositiöii af Gläubeis- 

 salt med kalk och kolpulver, och på hvilket 

 Chaussier hade väckt uppmärksamheten. Vau- 

 QUELiN fann att detta salt hestår af natron, före- 

 iiadt på en gäng med svafvelsjrlighet och svaf- 

 vel, och gaf det derföre namn af Sulfite de sou- 

 de sulfure *). Kännedomen af denna förenmg 

 är, för utredandet af phe'nomenen vid svaflets 

 upplösning af kalihjdrat på våta vägen, oum^ 

 gängligt nödvändig, 



GayLussac undersökte sedan de förändrin- 

 gar de svafvelhundna alkalierna undergå , då de 

 behandlas med metalloxider, *^'*) och visade att 

 de metalloxider som af svafvelbundet väte re- 

 duceras till sulfureta, afskilja svaflet och det 

 svafvelhundna vätet, men lemna basen till en 

 viss portion mättad med svafvelsjrlighet eller 

 i form af sulfite sulfure'. GayLussac anmärkte, 

 att då föreningen bildas af svafvel med ett hy- 

 drat af alkali eller jord, uppkommer intet svaf- 

 velsyradt salt, utan antingen ett svafvelsjrligt 

 eller en sulfite sulfure'. 



Vauquelin företog derefter en utförlig nn^ 

 dersökning *•■•■*) af svaflets förening med alkali- 

 erna, förnämligast för att utröna huruvida svaflefc 

 förenas antingen med alkalit i oxideradt tillstånd , 

 eller också med dess metalliska radical, under det 

 ätten del af alkalit reduceras af svaflet > som för- 

 vandladt till svafvelsyra, mättar en annan del 

 deraf, hvarigenom således en smält liepar skul- 

 le vara en blandning af svafvelsyradt kali med 

 svafvelbundet kalium. Vid denna undersökning 



*) Annales de Chimie T. 32 p. 3o4. 

 *2 Ibid T. 78. p. 86. 

 *) Annales de Chimie et de Pliysique, paic Mi'S« 

 GayLussac «S; Abbago. Vol. VI, p. 5. 



6 



