B3 



saltsyrad Laryt, eller om dea deraf fälles, så 

 är fälliiiiigen lösiig i saltsyra. Men om i detta 

 försök, vid heparns upplösning i vatten, ingen 

 svaiVelsyra bildas, så måste den icke eller vid 

 ,den smälta heparns upplösning bildas, utan den 

 är då förut bildad under smältningen, GayLus- 

 SAc jemför derefter svaflets förhållande med chlore 

 och jöde och drager deräf ännu ytterligare grun-^ 

 der för bekräftelsen af det anförda^ '^Vid en 

 föga upphögd temperatur y säger Kan *3j före- 

 nar sig svallet med alkaiierna till svafvelbund- 

 na oxider; meri då dessa upplösas i vatten kan 

 det hända, att de antingen alldeles icke sönder- 

 delas eller att de förvandlas i hyposulfit och i 

 svafvelbunden metall eller i hyposulfit och hy- 

 drothyonalkalii Vid en hÖgre temperatur kun- 

 na hyposulfiterria icke bildas^ utan dä måste en 

 blandning af svafvelsja^ad oxid och svafvelbun- 

 den metall uppkomma.'* 



Egentligen är likväl allt detta icke ett af- 

 .göraiide bevis, ty då de relativa qvantiteterna 

 af syre, i den nybildade Syran , och väte, i svaf- 

 velföreningen , alltid äro desamma som i vatten, 

 och myckenheten bestämmes af quantiteten af 

 den basis som skall mättas, så blir det quänti- 

 tativa resultatet^lltid det sajnma, omsvafvelsyran 

 bildas på vattnets eller på alkalits bekostnad. 

 Bå blandningen behandlas vid en temperatur, 

 som ej går till glödgning, så upptager alkalit 

 en större qnaiititet svafvel , hvilken åter i glödg- 

 ningshetta förjagas. Om då den portion svaf- 

 vel j som i sista fallet blir qvar, är just den som 

 fordras för att, då heparn löses i vatten^ bilda 

 svafvelsyra i som mättar en del af kalit, och i ma- 



*) Annales de Chimle et de Physique par Mrs. Gxt" 

 LussAG & Arrago, Vol. VI. p. 325. 



