i en Argand's spritlampa hölls glödande, I. den-^ 

 na del inlades i gramm neutralt svafvelsjradt 

 kali. Det behöll sig länge Qförändradt, men då 

 massan fått full rödgiödgning, fick saltet här 

 och der röda punkter , som hastigt tilltogo, un- 

 ider det att vatten bildades; massan blef snart 

 svart och kom i fluss. Försöket fortsattes så 

 länge den genomgående gazen sjaites afsätta något 

 vatten, hvilket appfångades i saltsyrad kalk. 

 Efter afs galning fanns saltet för vandia dt till en 

 ganska vacker cinoberröd massa, men som syii- 

 Jbarligen starkt angripit glaset, 3^en hade för- 

 lorat 0.3 1 5 gr. i vigt. Det erhålhia vattnet 

 vägde 0.335 gr. Den röda massan löstes lätt i 

 vatten, som deraf fick en pbetydlig dragning 

 åt gult; kiseljord, från det upplösta glaset, iem- 

 nades olöst, och saltsyra utvecklade svafvelbun- 

 den vätgaz, med fräsning, under det att en gan- 

 ska ringa grumling af svafvel bildades. Den 

 med saltsyra sönderdelade lösningen gaf med 

 saltsyrad baryt o.iSy gr. svafvelsyrad baryt, 

 sparande emot en återstod af o.ioS gr. svafvel- 

 syradt kali. De erhållna 0-335 gr, vatten inne- 

 hålla 0.298*) gr. syre, Men svafvelsyran i i gr. 

 svafvelsyradt kali inneiiålier endast o. 255 och 

 kalit o. 092 gr. syre. Om nian nu anmärker att 

 Y~ af saltet, ännu vid försökets slut, synes haf- 

 va varit odecomponerad, så hafva ungefär ^ af 

 kalit hiifvit sönderdelade till kalium, under det 

 ätt j förenat sig med glaset och förlorat sitt svaf- 

 vel, hvaraf en portion kastat sig på det reduce- 

 rade, och en annan del i form af en hvit rök 

 följde med vätgasen och oisakade den större 

 förlust saltet led, än som återfanns i vattnets syre. 



*) Jag har föredragit att beräkna syrehalten efter det- 

 ta, framför att antaga hela förlusten för syre. 



